Pomozte vydat knihu Dobrodružství v prášku… přidáte jen vodu Křest lezeckého průvodce Vltavská žula Legenda jménem Chroust, publikace o životě Vladimíra Procházky
Čtyři tuny exkrementů po sobě zanechalo na nejvyšší americké hoře Aconcaguě 4 500 horolezců, kteří na ni šplhali v posledních dvou měsících.
Čtyři tuny exkrementů po sobě zanechalo na nejvyšší americké hoře Aconcaguě 4 500 horolezců, kteří na ni šplhali v posledních dvou měsících.
Zbytek článku je na serveru Novinky.cz pod tímto odkazem http://www.sport.cz/02/47/93.html
Pokud uvazis, ze podstatnou cast stolice tvori voda (ktera se vypari), a ze vlaknina v horolezecke expedicni strave zabira mizivy podil (vetsinou se snazime jet na cukrech a tucich, jez se vstrebaji takrka uplne), tak si zase tak spatne nejedi!
Tam píšou, že každý lezec na to dostane pytlík. Ale to už u nás funguje dávno. Skoro každej lezec má u nás na zadku pytlík. Jen teda nechápu proč si tam pořád při lezení strkaj ruce.
To je hustý. 4500 climberů za dva měsíce a k tomu ještě trekaři, kteří se tam jdou jenom podívat.
To je průměrně 500 climberů najednou ve dvou campech, to musí bejt hustý. Já tam naštěstí byl po sezóně a bylo nás tam celkem osm, ale 500 lidí, to by mi asi hráblo.
Jsou i míň profláklý a hezčí hory než Akáča
Já už tam byl dvakrát v sezoně, naposled před třemi lety a to tam opravdu tolik lidí bylo. Taky tam stálo asi 10 velkých hangárů různých agentur, některé fungovaly jako normální hospoda, mohl sis tam dát bifťoura a pivo, nebo poslat maila. Letos to musela být ještě větší síla. Taky proč ne, teď i když třeba permit a některé služby podražily, tak na druhou stranu je argentinské peso třikrát levnější než před dvěma lety. Do BC na Plaza Mulas se dostaneš úplně pohodově za 3-4 dny z jakéhokoliv místa na Zemi. Všechno tam funguje a když máš kliku, tak jsi na vršku nejvyššího kopce obou Amerik v pohodě za týden. Já měl smůlu, jednou jsem se musel otočit s kámošem, který měl problémy asi 50 m od vršku a podruhé nás počasí uvěznilo na týden na Berlinu.
Takže jsem zvědavý, co tam zažiju, až tam pojedu potřetí. Musím to zvládnout do penze :-). Jo a poprvé se mi ten kopec vůbec nelíbil. Kupodivu podruhé jsem mu přišel na chuť.
Jak symbolické!!! Tolik námahy, tolik peněz, tolik heroického úsilí o dobytí a dobití vrcholu. A co zbude? Tuny hoven pozvolna tlející...
Ještě že lidé jsou poslušní a jezdí jen tam, kde je to „in“ a jinam nepáchnou ani oni ani jejich lejna!
To víš že jo!!! Já byl v Tatrách a tak se nemohl k příslušnosti přihlásit hned! Samozřejmě myslím tím i sebe!!! Říkám -li magoři, nemyslím "oni", myslím my a především já... Hoj a naprej!