Pomozte vydat knihu Dobrodružství v prášku… přidáte jen vodu Křest lezeckého průvodce Vltavská žula Legenda jménem Chroust, publikace o životě Vladimíra Procházky
Vlna veder zaplavila Česko, a tak jsme přemýšleli, kam ve středu 11. června vyrazit na jednodenní výlet a neskončit s totální dehydratací organismu, celkovým vyčerpáním, úpalem a popáleninami třetího stupně.
Vlna veder zaplavila Česko, a tak jsme přemýšleli, kam ve středu vyrazit na jednodenní výlet a neskončit s totální dehydratací organismu, celkovým vyčerpáním, úpalem a popáleninami třetího stupně. Původní plán byl Klobouček na Brdech. Já jsem tam sice nikdy nebyl, ale Emil říkal, že stěny jsou obráceny k severu a vyšší nadmořská výška také dávala tušit aspoň o trochu snesitelnější podmínky. Pak se ale odkudsi vynořila myšlenka navštívit oblast Bílá stěna u Soutic na Sázavě. Tam jsem nikdy nebyli, stěna je na sever, jen ta nadmořská výška je horší, na druhou stranu blízkost řeky byla lákavá. Když se k nám v úterý večer ještě přidal Ivoš, chlapci mě přehlasovali. Ve středu ráno jsme se po obvyklém svolávání (bez mobilů bychom snad už ani neodjeli) všichni čtyři (ještě se k nám přidal Standa) s pouhým čtvrthodinovým zpožděním vyrazili z Kačerova po světově známém tankodromu D1 směr jihovýchod. Dlužno podotknout, že přes rozšířenou sestavu nikdo z nás na Bílé stěně ještě nebyl.
Na místo, kde jsme nechali auto, jsme dojeli v pohodě podle plánku. Cesta ke stěně sice nebyla příliš zřetelná, ale hledání a bloudění bylo spíš menší než obvyklé, a tak jsme záhy dorazili pod stěnu schovanou ve svahu v lese nad Sázavou. Plni enthusiasmu jsme otevřeli průvodce a ...
Již první pohled do stěny, z jejíhož vršku přerůstaly husté a dlouhé větve břečťanu a slaňovycí borháky se v něm ztrácely, dával tušit, že s klasifikací nebude něco v pořádku. Osmičkami ověnčený Emil proto zavelel do pětky zvané Zručský kout. Když jsme se nakonec oba skrze pavučiny, všudypřítomnou hlínu, sem tam bláto ve spárách, volné kameny a břečťany doškrábali nahoru a sjeli dolů, pokoušeli jsme se odhadnout skutečnou klasifikaci, pohybovalo se to od šest do sedm minus, osobně si myslím že šest plus je tak akorát. Druhá dvojka zatím zkoušela vpravo šest plus Okrajová záležitost, tam snad klasifikace odpovídala, ale dolézt přes závěrečný převis ke slaňovacímu borháku představovalo najít si cestu hustým břečťanem, volnými kameny a hlínou, přičemž při každém zasunutí ruky mezi větve se na nás (i já jsem si ji později dal) seshora vysypalo několik kilogramů hlíny.
My jsme pak šli do cesty Pohodička za šest. Převis nad prvním borhákem byl ale plný volného kamení, to nestálo za risk. Tak jsme šli do cesty Útulný koutek za osm. Tam již klasifikace odpovídala, na mě je to příliš těžké. Téměř stropový převis jsem přehákoval, ale jinak docela hezké lezení. Emil to po menším nacvičení hezky dal.
S většími či menšími úspěchy jsme pak pokračovali v přelézání dalších cest, každý podle svých schopností a vzhledem k horku s častějším odpočinkem. Občas jsme se zamotali do pavučiny, občas se na nás odněkud vyvalila hlína, občas vypadl nějaký ten kámen.
Co dodat. Už sem asi nepojedu, oblast mě nijak nezaujala. Co jsem schopen vylézt jsme asi vylezl, možná tak dvě krátké cesty by se ještě našly, ale to nemá moc cenu. Až byl náš výkon bezpochyby ovlivněn více než třicetistupňovým vedrem, troufám si říct, že ve vyšších stupních obtížnosti klasifikace v zásadě odpovídá, v těch nižších se zásadně liší. Neznám přesně historii oblasti, ale působí to dojmem, že staré cesty s nižší klasifikací jsou spíše klasické a hodnocené Welzenbachem, nové pak používají UIAA. U některých cest jsme měli dojem, že je někdo jen navrtal, očísloval, ale nikdy nikdo je nelezl.
Cau, nemate nekdo fotku? Jen tek pro predstavu, nad ramec textu, jak to tam vypada.
Mimochodem, zminovany Kloubecek taky neni zadna vyhra.
Nejak se v nam v poslednich rocich rozmohlo, ze na kazdym podradnym spinavym rozrachtanym kvaku musi nutne vznikat pseudosportovni oblasti..
Pro představu a další informace si nejprve klikni na článek níže. Stejně jako u Kloboučku se nejedná o pseudosportovní oblast, ale o staré skály místních lezců.
Fotku jsem tam nenasel, ale dik.
Dobra muzeme slovickarit, ale asi vis, co myslim.. Bila skala byla prejistena v roce 2005. Klouboucek ma v sobe taky par novejsiho materialu. Sprotovky to nejsou, tradicni oblat to take neni. Jde to s vlnou nove vznikajicich kvaku - Lomy nad Velkou atd. Ty oblasti maji spolecny rys - skoro nikdo tam nejezdi a to se pak odrazi i na cistote a rozrachtanosti skaly.
Moc dík za info znalče, i když jsi tam byl jen jednou, ...tak proto je tam každý den i dvacet aut. Jinak nedávné přívalové deště tu byly vydatné, kopce v okolí lomů jsou stále nasáklé vodou a Akátový lom teď jen tak nevyschne, zbytek se leze dál.
Jó, jó :). Stojí se tam na ty skvostné cesty vyloženě fronty, hlavně ve všední dny ;).
Btw. za jednu návštěvu klidně s přehledem valnou většinu cest tam, takže bych na lidi co tam byly jednou nenasazoval. Nebo si snad každou cestu musíš dát několikrát, abys ji mohl hodnotit?
Rád se podívám, jak za jeden den vylezeš stovku cest, ale o to nejde. Něco Tě asi žere, pomáhá na to nejčatěji mast, spánek, nebo sex. Lomy nad Velkou jsou u auta odjištěné sportovky, převážně ve stínu, místní oblast, lezení pro oddíly, rodiny, děti, začátečníky, minimum těžkých cest. Prostě takový ty skály kde si můžeš třeba udělat oheň, nebo přespat a lezci se mezi sebou ještě pozdraví. Pokud jsi pan lezec, podáváš lepší výkony a objíždíš světové oblasti, snad Ti jen chybí soudnost, aby jsi se zdržel komentářů k této oblasti. Hodně štěstí v lezení a zkus stávat pravou nohou ;)
To vypada, ze se te to nejak dotklo a nechces prijmout jiny nazor nez mas ty ;). Holt existuji i lide, kterym se to tam nelibi nebo jim to prijde jako zbytecna oblast. To s tim, ze me neco zere a s doporucenim jak vstavat... :) Nemyslis, ze to same muzu rict i tobe? Rekl jsem svuj nazor ke kterymu se tu i nekdo pridal a od tebe se mi dostalo zesmesnujici doporuceni na mast, sex, atd. Trochu zbytecne, nemyslis? Co treba zacit respektovat fakt, ze lide maji ruzne nazory a nemuseji je s tebou sdilet? Zkus si precist svoje prispevky i ty ostatni prispevky a popremyslet.. Nebo se snad chces vratit do doby, kdy lide museli sve nazory drzet pod poklickou? To doufam, ze ne...
V jednom lomu ti za den da vetsinu cest dost lidi. Nejsou to zadny prasky, ani to neni nejak dlouhy, casto je polovina cesty chodak, tak to neni az takovy vykon.
No vida, že to jde i jinak :) Reagoval jsem spíš na několik nepřesných výkřiků, jako nově vznikající a že tam nikdo nejezdí. Samozřejmě souhlasím s Tebou, že jsou i daleko hezčí skály a že jsou i lezci, kterým to jednou stačí. Jinak pěkné lezení je i na Borové stěně a po celé Vltavě je spousta hezkých míst, kde je alespoň pár pěkných skal a cest, kvůli kterým se vyplatí je navštívit, ať už třeba jen jednou. Lezu zdar! ...a pak se jdu se namazat ;)
Místní autoři cest ze 70a80 let věděli, že „světové maximum“ je 6 pak 7, ale nevěřili, že jsou tak dobří, aby na to měli. Takže u těžších cest dávali klasu 4, 5 a max. 5+ pro to nejtěžší, co udělali. Uniklo jim, že se na tom místním kvaku, kterej předstovaval celej jejich lezeckej svět, zlepšili natolik, že ve skutečnosti lezli ty 6 a 7. Pár jich znám z jiné oblasti (kde v jejich 4 bojuju víc jak jinde v 7),ale myslím, že je to podobné i zde a na ostatních izolovaných skalkách.
Takový scénář také dává smysl. V každém případě to vnáší do toho lezení žádoucí rozruch, nejistotu a z ní plynoucí strach. Přece jen je občas potřeba se vybát, aby člověk nepovažoval vše za jasné a automatické.
Od parkoviště podél bungalovů až k poslednímu. Těsně za ním pokračujeme stezkou (široká cesta zahýbá doleva k řece) do lesa, lehce vzhůru, po cca 300m ke starému polomu (stezka je asi 40m nad řekou). Přes stromy, poté pěšinou, která napřed zvolna, pak strměji klesá k řece. Několik desítek metrů okolo balvanů a pak šikmo vzhůru k pravému okraji lomu (Bílá stěna), ~15min.
Terén pod stěnou je docela příjemný k odpočinku.
Na stěně si ale zalezou spíš jen nadšenci, kteří zvládají alespoň 8mý stupeň UIAA. Pro ostatní, nejsou li mimořádnými nadšenci (a takových je naštěstí pořád dost) stačí asi nejvýš jedna návštěva, jak píše Michal.
Některé názvy cest (Pohodička (6), Příjemný žlábek (5- (!)) - opravdu jsi ji vylezl, dokonce OS, Marťane, nebyla to jiná cesta?, parťák na ní nad borhákem neúmyslně sundal velký balvan, spadl, vytrhl mě jako jističe přímo do dráhy pádu šutru, ten byl naštěstí v tu chvíli už dole) jsou zjevně ironické.
Cesty jako Koutek (4) nebo Loženka (5-) jsou prakticky nelezitelné, z důvodu vegetace a neexistence slaňáku.
Cesta Po schodoch (5) je poněkud nebezpečná vzhledem k umístění 2.ho bh. Atd. ...
Umístění slaňáku v cestě Zručský kout (5, spíš 6+ - 7-, viz článek) je problematické, vzhledem ke kvalitě skály ve které je osazen. Přesto "Zručský kout" vypadá ze všech "lehčích" cest jako nejpřijatelnější.
Relativně obtížnější cesty (7+ - 8+ místní klasifikace) jsou zjevně krátké silovky, jejichž jádrem je zdolání převisu, někdy i plotny pod a nad ním ;-). "Zelené nebezpečí" bude asi v 9tém stupni, ne-li těžší (vypadá ale pěkně).
Na druhé straně, už kvůli cestě "Útulný koutek" (8, možná trochu těžší, název není přesný, ale ani ironický ;-)) se těm, kteří B.s. nemají tak daleko (například z Prahy cca 60-70 km) a nečekají zázraky, vyplatí alespoň jednou zajet.
Motivaci k naší návštěvě B.s. poskytl Marťanův článek:
http://www.lezec.cz/clanky.php?key=11521
Ahoj kluci, mně se ten váš článek líbí. Je to alespoň něco o skalách, i když se vám tam také moc lezecky nedařilo, ale rovněž jste si výlet užili. Navíc nám tam bylo zima a vám vedro. Také nezapomínat, že před dvěma týdny byly velké deště. Možná kdyby se o BS napsalo již dříve, lezlo by se tam o něco málo víc a břečťan by tolik nerozbujel, kdo ví, škoda.
Je dost možný, že cestu jsem lezl jinou, každopádně díky za ujištění, že s tou klasifikací je to jinak.
Hele a ještě jedna věc, všimli jste si, že by někdo z těch vopravdickejch lezců, teda nechci se nikoho dotkout, ale třeba ty co v jednom kuse pořád pomlouvají tyhle nebo tamty skály, by jako napsali nějaký článek o těch super skalách, kde byli minule lézt? Jako že po neděli se podívám na Lezce a ten článek si přečtu? Tak já jsem zvědavej a budu se moc těšit.
Mě se článek taky líbil. Je popisný a rozhodně je vidět snaha o maximální konstruktivitu. Aspoň sem rád, za jiný pohled, protože si mě na Bílou stěnku chtěl už několikrát poslat :-)
Bohužel styl mnohých a zejména anonymních komentů otravuje vzduch slušným lidem a bere chuť cokoli psát a už i komentovat. Mrkni na komenty k článkům z roku 2005, 2008 a teď. Dřív se diskutovalo na úrovni. A teď? Bohužel už mi spousta lidí říká, že sem cokoli psát nechce. A dokonce si i lidi, skrývají svoje deníčky a tím i svoje osobní poznámky k cestám. Takže buď tady mít pořád k dispozici matroš za článek týdne, aby autoři překousli tu žumpu nebo zavést ověřenou autorizaci komentů i s bany. Ale o tom už se tady píše taky roky.
Ještě jednou díky autorům článku.
Podle mého názoru je každá skála svým způsobem pěkná, ať už jak ji pánbůh stvořil, nebo člověk kvůli obživě vylámal.
Jsem lezecký všežravec skalní, jen cestám (skalám) příliš lámavým či porostlým vegetací se vyhýbám. Tady je to občas na hraně, nebo i za ní, ale nakonec takové věci nemusím lézt. Minimálně jedna docela pěkná cesta tam je (jistě je jich na Bílé stěně takových víc). Sanačně-lezecký tým odvedl mnoho dobré práce, už jen doprava elektrocentrály budí respekt, kdo nic nedělá nic nezkazí.
Kdybys Marťane nenapsal článek, ani bych o BS nevěděl, takže dík.
Nicméně, jak napsal už Standa: vzít si s sebou vlastní jištění určitě není na škodu.
Ach jo. Zpočátku se článek tvářil jako "kam jet/nejet lézt" a na konci stěžování "ach ich ouvej". Co dodat? Milí, vážení: ne všechny skály mají parkoviště 50 m od skal. Ne všechny skály jsou pevný a čistý materiál bez trav (tektonické zrcadlo) a ne všechny skály jsou vždy skvělým výletem.
Kluci, zamysleli jste se někdy nad tím, že existují skály, kde 1x vidět a zkusit je na celý život? A ke klasifikaci: kdo zná Pavla Nováka, ví. Existují skály v okolí, kde byste nenastoupili do IV. Ale z vás mluví Srbsko a Roviště a to je váš kámen úrazu. Trochu více sebekritiky a úcty ke kameni obecně by neškodilo!
Pražáci pouze uvádějí na pravou míru mírně aktivistický Marťanův článek o oblasti Bílá stěna.
Rozvedu popisem lezení cesty
Příjemný žlábek (5- (!)), která pokud to správně učuji vede asi 1,5 metru vpravo od Marťana na foto
"Marťan v jednom z lehčích převisů"
http://www.lezec.cz/clanky.php?key=11521
- Nástup přes mechy a bláto proti mokrému proudu do nejištěné highball pozice pod převísek
- na chytech mokro,pavučiny, kaménky, mechy a jiný neřád, všechny úslužně posypány místo mága vrstvou bláta
- abych cvakl první borhák použil jsem k dojištění stopery na 3 založení neb náhoda je blb
- s vypětím jsem cvakl a koukal jak puk jakýto vzpor či rozpor to má dělat, abych se postavil přes převísek do doprava ubíhajícího žlábku
- Ivoš se ptá:" drží kámen za který bereš - v pohodě "/napoprvé/, napodruhé mě zachraňuje výkyv lanem doleva k borháku před plastickou operací 7-10 kg kamenem. Ivoše zachránilo asynchronost rychlosti pádu kamene /NewtonG/ na zem a rychlosti jeho výkyvu při mém zachycení, vektory velocit se tak protnuly pouze v časoprostoru a ne v reálu.
Po několika dalších pokusech na této lehké 5- jsem zaprášen a zablácen hodil pytel do amfiteátru.
Pavel Novák dělal i některé cesty na Srbsku, jako například tuto velmí krásnou technickou lahůdku
http://www.lezec.cz/cesta.php?key=555
kde klasifikace odpovídá daleko přesněji, byť si ji pamatuji za "pouhých 7+".
Na této cestě jsem jistil i Marťanem zmiňovaného Vencu Tomíška, když hodil Rybičku sklopkou hlavou dolu při OS pokusu, když se zahákl chodidlem u skoby při pádu patou za lano v dávných 80tých.
Poučení z toho plynoucí je, že cesty lze klasifikovat reálně a né si hrát na skanzen ani bordel. To platí i pro lezecké Metuzalémy i Arachneology po vykopání bájné skalní Atlantidy.
Jinak některé shora zlana osazené borháky jsou opravdu nesmyslně dané. V levé části stěny jsou vrcholové převísky opravdu rozchrastané - směs spárek, trhlin, trhlinek, vlásečnic, doplněné "skálou" promísenou blátem a to všě kotveno břečťanem, je dlé mého zbytečné do nich osazovat slaňovací borháky, lepší by bylo je dát do poněkud kompaktnější skály pod převísky.
Stějně tak nemá valného smyslu dát první borhák do choďáku a nechat bojovat prvolezce přes dubiosní kamenový břich k druhému borháku s reálnou potenciální šancí na hospitalizaci.
Tomu,kdo ví o tom velké kulové
Přeji krásnou dobrou noc a klidné spaní
Parťák
P.S. Nikdo z nás na výlet za limitu časoprostoru nenadával a den prospekce v Abů Sajrajtu jsme si užili.
Já bych snad jen doporučil mít sebou pro každý případ nějaké stopery.
No nevím, Ivoše bych do takového pytle šmahem neházel. Je to pan lezec, který má udělaný i přelezený pěkný morálovky a pořád mu to za ty roky slušně leze ;) A i když si pochopitelně daleko raději zaleze pěkné cesty a na krásných skálách, obdivuji, že pořád vyráží odškrtávat všechny osmičky v širém okolí :)
Děkuji všem za komentáře ke článku. Každý si z něj odnese něco pro sebe. Pokud v něm někdo viděl kritiku a cítí potřebu na to reagovat, našel v něm kritiku. Pokud v něm někdo viděl žehrání na špatný přístup a cítí potřebu na to reagovat, našel to tam. Pokud někdo nemá rád pražáky (mimochodem ne všichni účastníci jsme pražáci) a cítí potřebu na to reagovat, našel to tam. Mě se tam koneckonců líbilo a to je hlavní.
No jak tu pise Martan, oblast fakt nova neni. Ale lezt se tam musi, to je pravda. Jen se tam vubec neleze... Proc? Rozebirat cim to je, nema smysl, protoze jak vidno, kdyz z neceho nejsi nadseny a napises to tu, nevahaji to lide typu Uzlar oznacit za zumpu, cims rovnou pohrbi jakoukoliv diskuzi s lidmi, kteri maji jiny nazor nezo oni.
Uzlař a martan....jsou místní celebrity...takže co řeknou a napíší tak to platí a jinak to není.Děkujeme všichni, že takové lezecké kapacity zde máme a doufám aspoň já, že se s náma podělí o další jejich dobrodružství v dalekých, neprobádaných oblastech....