Pomozte vydat knihu Dobrodružství v prášku… přidáte jen vodu Křest lezeckého průvodce Vltavská žula Legenda jménem Chroust, publikace o životě Vladimíra Procházky
Skialp mne jako běžkaře dlouho nechával klidným. Loni při sestupu z Gran Paradisa mne hóoodně motivoval při dlouhém sestupu rozbředlým firnem pohled na jednoho lyžaře a jednoho snowboarďáka. My se plahočili a bořili a oni si užívali.
V půlce června to byla komplet ledovcová túra. Trochu jsme tedy přes zimu potrénovali, v únoru vystoupili na Lagginjoch a užili si dvoukilometrový sjezd do Saas Grund plus další jednoduché túry.
Poslední dubnový víkend jsme vyrazili do Saas Fee a hurá na Strahlhorn, protože jednodušší „velký kopec“ není. Časově to tak nějak vycházelo, předpověď byla spíš horší než lepší, ale když jsme v neděli ráno viděli nádherný východ slunce, doufali jsme.
Kamenný obr polykající horskou chatu
Předpověď ale nelhala a počasí se kazilo a kazilo, a když jsme byli někde kolem 3.600 m, přišla vánice a bílá tma a nahoře ten den nebyl nikdo. Sjezd byl nepříjemný, žádná radost. Ten stín za námi je Rimpfishhorn …
Druhý pokus. Za dva týdny byla předpověď dobrá, stabilní a dali jsme si i časovou rezervu oběma směry, což vzhledem ke zkušenostem doporučuji zejména začínajícím nedočkavcům, jako jsme byli my. Lépe jsme se připravili, do batohů jsme dali jen potřebné věci a v pondělí 13.5. zčerstva vyrazili k vytouženému vrcholu. Počasí přálo, slunce svítilo. Zvolili jsme výletní tempo, protože času bylo spousta a mohli jsme si užívat neuvěřitelného pocitu, jak se okolním čtyřtisícovkám díváme do „tváře“. Stoupání posledních 100 mh do Adlerpassu vyžadovalo traverzování a vedlo k zamyšlení, jak se to pojede dolů. Vrcholová partie z Adlerpassu ke ski depu pod vrcholovou pyramidou a nahoru ke kříži už byla vyložená „kochačka“ umocněná téměř bezvětřím na vrcholu.
Ve ski depu jsme „dobili baterky“ a s pocitem, že tahle „sjezdovka“ je dneska naše, se vydali dolů. Žádný spěch a divočení. Z Adlerpassu krátkými zavřenými oblouky, nejdříve po tvrdém firnu, pak poněkud upěchovaným prašanem a dole těžkým sněhem zpět na Britannia hutte.
Další den, abychom využili počasí jsme si vyšlápli na Fluchthorn (3.795 m). Nádherný výlet pod azurovým nebem s božskými výhledy. Sjezd do Saas Fee bylo klasické jarní lyžování, ovšem sjezdovka patřila skialpinistům a během sjezdu zvící více než 1200 výškových metrů jsme potkali jen pár lidí, co šli nahoru.
Ze Strahlhornu jsem si, jako vždy z velkého kopce, odvezl pár zkušeností. Počkat na stabilní počasí a dát si časovou rezervu (ne že bych to nevěděl, ale …). Brát s sebou jen to, co opravdu potřebuju, a probrat to předem s těmi, co znají konkrétní podmínky v rámci dané túry; taky jsme něco táhli zbytečně.
Pohled z Britannia Hütte na Fluchthorn, Strahlhorn, Rimpfishhorn a Allalinhorn
Dole už je jaro. Sezóna nám skončila, zítra vezmeme cajky a jedeme lézt na žulu do Německa …
Strahlhorn: 4.190 m
Výchozí bod: Saas Fee, Britannia Hütte
Termín: 28.4.2019 (neúspěšně kvůli počasí), 13.5.2019 (azuro, dali jsme to)
Když se trochu potrénuje, je to hezká túra pro začátečníky skialpinisty se zkušenostmi s výstupy na podobně vysoké kopce.
(Petr Janda, Jitka Giel)
Stále zůstávám v levelu "běžkař" ale pokaždé když jsem na horách tak pokukuji po skialpinistech. Jednou to třeba přijde. Zatím je těch koníčků tolik že nezbývá moc času.
Díky za report a super fotky.
za dobrodruzstvim se nejezdi, dobrodruzstvi musi mit clovek v krvi... a stejne je to i se skialpy. ano, asi u nas tezko najdes souvisle stoupani s tisici a vice metry prevyseni a nebo slouhe nekonecne sjezdy, ale fitness skialp ma taky svoje kouzlo a krasu. takze ano, skialpy se daji krasne uzit i u nas.
Osobne si myslim, ze v Cesku se LEGALNE vyradis vic na bezkach nez na skialpech. A v Alpach naopak, tam jsou bezky vetsinou nuda -- duchodcovske krouzeni po plackach.
Fitness skialp je jako co? Sourani se s tezkym matrosem po zimnich trasach v Krkonosich? Ale kazdy dle sveho gusta ...
To je takový to bušení sjezdovkou nahoru (nejlíp mimo kraj - to aby si mě všichni všimli), po očku sledovat lidi na vleku/lanovce, jestli sklízím dost wau obdivu jakej že to jsem bourák.
Pak nejlépe rychle dolů a znovu - ten pocit nadřazenosti se jen tak nevochodí.
Kdo by se taky motal někam na vrcholy a plata bez lidí !
nevidim duvod pro to opovrzeni, ktere je z tveho prispevku citit. ano, obcas vyslapnu kousek krajem sjezdovky, kdyz to nejde jinudy..i kdyby celou sjezdovku... ale lyzari na lanovce nebo jedouci dolu jsou mi uplne jedno...opravdu tam nechodim sebe vystavovat, jsem tam ciste kvuli sobe, snehu a radosti z pohybu. a pokud s tim, ze nekdo slape krajem sjezdovky nahoru, misto aby si vozil zadek na lanovce, nema problem provozovatel strediska, pak je vsechno v pohode ;) a kdyz ma, tak tam nelezu.
A ze to nejde v cesku legalne...jde, cest a pesin po kterych se da (kdyz napadne) legalne pohybovat je spousta... a ze to skonci sjezdem po sjezdovce treba? no a co. Zalezi kde bydlis, ale kdyz mas tuhle moznost hodku max dve od bydliste, pak ji rad/a vyuzijes, kdyz neni prostor zajet jinam. Porad lepsi, nez sedet u kompu a postovat komentare do diskuzi na lezcovi :)
Ten ,,post" zjevně nebyl pro Vás ale pro Ty, který si pletou fitko s vybíháním sjezdovek - viděl jsem těchhle prestižáků už desítky (i když podle dotčené reakce od Vás, kdo ví :).
Samozřejmě jak říká klasik - podle vkusu každého soudruha - ale skialpinismus je možná trošku o něčem jiném - hezké túry, krajina, přechody, traverzy, freeride, výhledy, poznávání, prašany, sjezdy, naložit si v terénu atakdále.
Trávit podstatnou část dne na sjezdovce(kách) je na skialpech skoro nuda a ztráta času pro výše zmíněné, to si klidně na tu iniciační lanovku sednu.
A dolu po sjezdovce (pokud už to neni vyloženě krajinová nutnost) je to už úplná pakárna.
No a komentář ke skialpinismu na LEZCI - byl to skialpovej článek (pěknej), tak snad logicky proto, lezče.
Víc k tomu netřeba - k srdci rada o sezení u kompu (a komentářích) - pakliže by si ji teoreticky osvojil každý, tak ta webová stránka ovšem trochu ztratí smysl :)
vezměme si třeba běh... běhá kde kdo a každý nějak. běhů taky existuje tisíc druhů, někdo miluje sprinty na dráze, někdo delší běhy (taky na dráze), jiný zase běhá na cyklostezce podél silnice, někdo po městě, někdo na pohodu po lesích a někdo jiný po horách a tak dále... pořádje to ale běh. A stejné je to i se skialpem, někomu ke štěstí stačí i ta sjezdovka, kterou bere jako tebou zmíněné fitko, jinému nízké české kopce, někomu vršky v alpách, někdo to co vyjde i sjede, někdo přitom musí i kousek slaňovat. Ale pořád je to skialpinismus. Jistě, tradiční skialpinismus je přesně o tom o čem píšeš. O tom žádná.
Tak jsme tu potlachali o ničem, sníh díky tomu nenapadl a můžeme tuto debatu asi s klidem ponechat svému osudu :)))