Pomozte vydat knihu Dobrodružství v prášku… přidáte jen vodu Křest lezeckého průvodce Vltavská žula Legenda jménem Chroust, publikace o životě Vladimíra Procházky
Stahli ste clanek o Belinovi.Zbabelost. Kdyz uz neco natuknu, tak to mam dokoncit.Zda se,ze tomuhle clovekovi(KB) vsechno projde ackoliv mel uz davno dostat nakladacku.
Nakládačku´s měl dostat ty, demente. Ta historka je vcelku banální, jestli je to tak, jak jsem to slyšel: Kodl se pustil s vervou sobě vlastní do někoho, kdo měl lézt jako prase a vokopávat chyty. No a ten dotyčnej (dotyční) mu za to vyryl na haubnu jeho bergführerovské schade kosočtverec.
1/v predchazejicim cisle stoji "- A prisel take hodne smutny clanek o nepochopitelne m a
nechutnem chovani; Karla Beliny v Rajci ().."----z toho teda neni vubec poznat, ze by se melo jednat o nejakej banalni pribeh. Spis to vypada na to, ze se zase nekde choval jako debil. Kvuli tomu mi nemusis nadavat do dementu!
2/toho dementa ti nedaruju
No Papouši myslím, že v tomhle případě nemáš pravdu. Taky jsem to pouze slyšel, poměrně zčerstva od lidí, kteří byli lézt právě s Karlem....I kdyby nikdo chyty lámal ( prý to tak nebylo pouze lezl na rybu ), neopravňuje to nikoho někoho stahovat, odřezávat a partnerkám nadávat do pí..č. Pokud bych byl akterém já...stařík nestařík ...tisíce cest netisíce cet dostal by po papuli..legenda nelegenda. Ostatně stačí si přečíst diskuse pod jiným CAO- news, kde nějaký Bělinou potrefený pisatel poznamenal, že ho kódl stáhl z 5 metrů ( ještě pod kruhem ) kuli magnéziu...já to říkám furt je to psychopat s motorovou pilou ( i když se zásluhou o rozvoj lezení v sudetech měrou nebývalou )
Proslycha se mezi pisky ze je to krz dceru. Spustila se pry kdysi s nejakym zarputilym magljaznikem a kletbu na rod Belinu tak uvrhla. Ponevadz postava belovouseho psychopata s motorovou pilou, umelym kyclem a picou je na kapote je desiva ...toz
Jedna připomínka pro fanoušky Xaviera Baumaxy: zítra (sobota 12. 11.) litvínovský bard vystupuje v Ostrově Pod Císařem. Nevim sice od kolika, ale počítám, že někdy večer.
Xavi se určitě nebude zlobit, když ocituji z jeho mailu, kterým reagoval na to, že v Rájci vznikla cesta pojmenovaná po něm: "Ta zpráva mne potěšila, ba co víc, jsem poctěn – já, který boulderuje pouze pod stoly v hospodě, přichycen za nohu stolu, na který zvracím. Každý prvovýstup, každé první zasunutí, každý nový den je nádhera a radost. Tak např.: při nedávném nocování na nejmenovaném kopci ve Středohoří jsme našli 30 let starý vzkaz v placatici od Pradědu – nějaká partička si to dala v lednu 1975." Co k tomu dodat?
Nevím co řešil Karel v Rájci s okopáváním chytů, ale docela mu přeju vyrytej kosočtvrec na autě, stejně tak jak on reje hnusně velký nápisy do skal. Bohužel tý skále už to zůstane napořád, Karel si nový auto může koupit nebo nastříkat.
Jako bonus ještě přidávám báseň Jarmily Jasinské. Autorka vydala nedávno sborník básní My ženy z Čech a Moravy. Publikuje též v Hraničáři, zpravodaji Klubů pohraničí Čech, Moravy a Slezska.
Kam se hrabe Rótšport. God save the parrot.
Jarmila Jasinská
Co odpovím svým vnukům...
Přijde čas, kdy usedne si vnouček na můj klín
a vyptávat se bude, zdalipak to vím.
Kdo osvobodil tenkrát v máji,
když šeřík kvetl a voněl v kraji,
již umírající českou zem,
kdo zvedl meč
proti nacistickým vrahům všem?
Krásnaja ármija, můj vnoučku, to byla,
co naši zbídačenou zem svou krví posvětila.
Snad zeptá se mě, kdo od bídných vrahů
osvobodil naši matičku Prahu?
A já mu stejně odpovím,
neboť i toto dobře vím.
Krásnaja ármija to také tehdy byla.
Co svá vojska od Berlína k Praze obrátila
a našemu městu život zachránila.
Neb já již školačka jsem tenkrát byla,
mluvit jich řečí slovanskou se pokusila
a “Kaťušu” si s nimi zanotila.
“A kde jsou hroby těch hrdinů?”
bude chtít vědět vnouček snad.
A já za ručku jej vezmu a půjdu
hrob sovětského vojína mu ukázat.
Spolu utrhneme kvítek v naší zahrádce.
A řeknu: “Sem polož ten květ
a pokloňme se hrdinově památce.
Když okolo zas půjdeš, hlas svůj ztiš,”
a přitisknu si svého vnoučka k sobě blíž.
Tu navěky spí člověk
jenž neváhal obětovat život svůj.
Že my dnes tu spolu jdeme,
za to vděčíme jemu, vnoučku můj.
Proti tomu jsou maglajz, vytloukání a prořízky idylka, což? Kolega teď kvůli přípravě článku pročet dva ročníky Hraničáře. Masochista.
Já tady mám před sebou jen titulní stranu Hraničáře III-IV/2005 a to je fakt masakr. "...blahopřejeme všem vlastenkám a hraničářkám... k jejich velkému svátku, MDŽ. Se srdcem na dlani, sluncem v duši, hvězdičkami v očích, s úsměvem ve tváři, s kytičkou jarních sněženek a fialek v jedné a s číší šampaňského v druhé ruce přejeme všem dohromady i každé zvlášť sváteční pohodu, osobní i rodinné štěstí, odhodlání a elán při obraně míru, sociálních jistot, českého charakteru našeho pohraničí i celé naší vlasti a vytrvalost v úsilí za lepší život nás všech v příštích letech. Redakce."
Co to je Hranicar? To je soucasny??? Takove zridlo moudrosti a poesie a je jsem odstaven jak to tele!
Ty verse jsou uchvatne! Obsah i forma v kongenialnim akordu!
Šel ze služby pohraničník
(Šjol so služby pograničnik)
M.Isakovskij
Ze služby šel pohraničník,
řádem ozdobený byl.
U studánky chvíli zůstal:
"Napojte mě" poprosil.
Dala jsem mu plný džbánek,
čistá voda byla v něm,
pil však málo, jen se díval
na mne dlouhým pohledem.
Darmo ty se na mne díváš,
mě nech kamaráde být.
"Na shledanou", já mu říkám
a chci jako domů jít.
Zastoupil mi zlehka cestu,
ruku k štítku přiložil:
„Pěkně prosím nespěchejte,
já bych, víte, ještě pil.“
Když se napil, hned se vzpřímil
a už k odchodu se měl.
„Přání na tu cestu šťastnou
rád bych od vás uslyšel.“
Uklonil se na rozchodnou,
ruku k srdci přiložil…
Tak se dívám na mládence -
příjemný a statný byl.
Proč to bylo, ani nevím -
vzdychla jsem a povídám:
„Chcete-li se ještě napít,
řekněte si, já vám dám.“
Pochválil mne pohraničník,
smál se junák z plných plic…
Popíjel tam u studánky
celou hodinu i víc.
Milé Jaro. Jasinskou jsem sem naimportoval, Kub(i)štu nikoliv. Do skal jezdím aspoň jednou týdně, zrovna včera jsem objímal pajcr, svíral kartáč a bojoval s lokry a s Kate Moss. Ty bys ovšem měl nějaký ten čas strávit přemýšlením nad tím, co sem píšeš: 1) Krom toho, že mu to hodně dobře i v tolika letech leze... 2) Je pravda, že leze dobře a děsně dlouho.
Hele nic proti tobě nemám, ale když občas čtu tvé komentáře, tak opravdu dost rejpeš do lidí které ani neznáš. Ta hranice mezi humorem a urážkami je fakt dost tenká! Tím ovšem nechci říct, že by se mě to netýkalo...
Mila Jarmilo, kdybych vedel, ze moje basne budes vydavat za svoje, tak te necham o trochu dyl kourit a pak ti pustim davku z kalaschnikova primo do hlavy !
Na tohle asi propagaci nenasadis. O komunistech tam nic special neni, Rusaky muze chvalit do aleluja- na to nic neni. Navic je to hlavne neuveritelne blby.
Po wevech jsou mraky komoussky a fasounsky propagndy, ktera je ovsem velmi chytre delana. Tohle sotva nekoho dojme. :-)
Ještě podotek: Průvodce po Tašovu - Malých skalách zpracoval výhradně Sláva Krob s Frantou Židem. Je to pečlivá, taková krasopisná práce, kterou stále ještě líný Papouš nevrhnul na web. (Kárám se, i když cesty už jsou v místní databázi, na stredohori.com stále chybějí). Sláva mě uvedl jako spoluautora asi omylem nebo z vrozené skromnosti. Musím křivinkopřísežně prohlásit, že jsem na tomto půvabném dílku nehnul ani prstem. Všechna sláva proto míří do Litoměřic (SK) a do Poverley Hills (FŽ).
Papouši, mám pro tebe jako lenoch netoužící po slávě jednoho typa. Pokud budeš v Neštěmicích projdi se nahoru směr skalka, tam je přímo u silnice za garážema masív, tak 50 metrů širokej a možná 20 vysokej ...na první pohled z auta pevná a poměrně čistá skála, na úpatí palouk, od silnice to oddělují garáže...jezdí tam MHD...Skála světlá - žádná vyvřelina ( ale asi žádná novinky když je to v centru, ale pod svícnem je tma ..že)
Karel Bělina je opravdu velmi dobrý horolezec. Krom toho, že mu to hodně dobře i v tolika letech leze, je ale také bohužel velký egoista a možná i sobec (proč by jinak dával např. do skal ohromné oranžové kruhy, důvěrně přezdívané pomeranče?). Je pravda, že leze dobře a děsně dlouho. Je také pravda, že je jistě legendou pískovcového horolezectví. Myslím ale, že tím dosáhl věmu boha, který žije v představách, že Labské pískovce patří do jeho božské správy a podle toho se také tak chová. Můj názor...
Jseš pako ha ha ha ha ha. Karel je v lezení a v NEMAGLAJZOVÁNÍ borec, ale s těma barvama to trochu víc přehání asi by se měl trochu zastavit a zamyslet.
No tak se mu prostě kdysi naskytla příležitost sehnat levně barvu.....To se tak dřív stávalo....Jeden pak má doma 60 kilo louhu a pomalu neví jak se toho zbavit. Ale neber to, když je to tak levný :-) Mohlo by být hůř