Pomozte vydat knihu Dobrodružství v prášku… přidáte jen vodu Křest lezeckého průvodce Vltavská žula Legenda jménem Chroust, publikace o životě Vladimíra Procházky
Ahoj všem,
původně jsem chtěl napsat článek ohledně mé cesty na moji první sedmitisícovku - pik Lenina (7134m.) z Kirgizské strany, což by bylo dost objemné, zážitků bylo více než dost, ale nakonec jsem se rozhodl, že napíšu jen o části přechodu z C1 (4450m.) do C2 (5415m.). Ta mně nejvíce dostala... tedy ne tak technická složitost, či výška, ale „nečekaná parťačka“. A o to se s vámi rád podělím. Jen dopředu upozorňuji, že nejsem až tak rychlý chodec, či běžec a rád si při cestě vychutnávám rozhledy, přičemž vše natáčím kamerou pro svůj film.
Jmenovala se Ksenja a pochází odněkud z Ruska. Bylo jí snad 25 let víc ne. Dozvěděl jsem se od ní, že dělá průvodce na Kavkazu a letos byla s klienty 4x na Elbrusu od chaty Prijut 11. Prý je aklimatizovaná a ráda by šla nahoru, ale nemá s kým. V té době, poslední skupiny, které zde ještě zůstávaly, byly buď v C2 nebo v C3. My byli v C1. Pak se mně zeptala, jestli může jít se mnou do C2.. Chvilku jsem váhal - ale pak odpověděl že ano, může jít se mnou. V tu chvíli jsem byl i rád. Aspoň nepůjdu sám přes trhlinové pole. Tak jsme spolu probrali vše ohledně zítřejšího výstupu a dohodli se, že ráno v 6h. vyrazíme nahoru. Slíbil jsem jí, že ráno počkám před stanem a půjdeme spolu do C2. A jak jsme se dohodli, tak to také bylo. Večer jsem se ještě stavil na přátelskou návštěvu do jurty „Gory Asie“ kde jsme s kuchařem a zároveň správcem popovídali o všem možném. Pak, když se správce dozvěděl, že jdu s Ksenjou, upozornil mně, ať si na ní dávám pozor, prý ráda prohlíží cizí stany a batohy… zná jí od ruské skupiny Baranova, která byla zrovna nahoře… Poděkoval jsem za info s tím, že na ni určitě dohlédnu.
Pik Lenina
Večer jsem si připravil své věci a šel brzy spát.
Ráno jsem posnídal, udělal čaj na cestu, sbalil své věci, stan a vyrazil směrem do vedlejšího tábora, kde už na mně Ksenja čekala. Svítalo. Ona měla s sebou svůj batoh a snowboard . Byl jsem překvapen, že hodlá tahat s sebou do výšky i prkno. Ale byla to její volba a její věc.
Vyrazili jsme. Do nástupu pod horu nám trvalo jít zhruba půlhodinu přes morény a ledovec. Další hodinu jsme se prodírali ještě výš, než jsme našli prošlapanou cestu přes trhliny. Mezitím, pomalu ale jistě Ksenja začala zůstávat pozadu. Nevadí. Vždy jsem na ní počkal a šli jsem dál. Cesta přes trhlinové pole byla dobře prošlapaná a viditelná. Viděl jsem kde kterou trhlinu. 5 dni v kuse, bylo azuro a tak vše bylo vidět jak na dlani. Stačilo jen jít a šlapat výš a výš. Chtěl jsem jít sám dopředu ale Ksenja začala naléhat ať se navážeme na lano, že nechce jít jen tak. Fajn, řekl jsem, navážeme se. S lanem pracovala velmi dobře, bylo vidět, že s lanem a karabinami má zkušenosti. Pro jistotu jsme si dali každý na lano prusíky a vyrazili dál. Já jsem šel první, ale sotva jsem udělal tři kroky, zatáhla za lano. Prý moc rychle jdu. Fajn… další tři kroky a znova zatáhla.. Šli jsme dál. Pořád jsem cítil, jak mně lano brzdí. Tak to pokračovalo snad hodinu. Furt jsem jí tahal za sebou. Pak už jsem toho měl plné zuby a řekl jsem jí, ať jde dopředu. Vyměnili jsme si místa. Sotva udělala několik kroků, zastavila. Počkal jsem, ať si odpočine jenže znova udělala tři kroky a stojí. Slunce už začínalo pálit a my jsme ještě nebyli ani v půli cesty. Co v půli cesty!!. Ještě jsme nedošli ani do prvního velkého převisu, který je ve třetině cesty.
výstup
A slunce pálilo a svítilo o 106. Na obloze ani mráček. Byli jsme uprostřed první časti trhlinového pole. V hlavě mi probleskla myšlenka, že to není dobře. Pořad jsem musel čekat na Ksenju nebo jí tahat doslova za sebou. Pak, když jsme konečně prošli labyrintem trhlin, odpojil jsem lano a řekl jsem, že jdu dopředu a počkám u převisu. Sice něco namítala, ale řekl jsem důrazně, že do převisu dojde sama a šel jsem. Nabral jsem své tempo a cítil se konečně fajn, až na to, že bylo právě poledne… O něco později jsem došel pod první velkou trhlinou s převisem. Sklon byl více než 60 stupňů a samotná tahle část kopce byla celkem dost „výživná“. Dlouhá a krutá. Přesto tam bylo nataženo fixní lano a po něm zrovna slézala skupinka lidí dolů. Vedle byla prošlapaná serpentinová cesta. Sice delší, ale pohodlná. Rozhodl jsem se, že půjdu po téhle serpentinové cestě, ale počkal jsem ještě na Ksenju. Ta, než došla, uběhla další hodina. A slunce pálilo dál. Pořád jsem si mazal obličej a krk.
výstup
Než stihl vyrazit dopředu, Ksenja začala doslova ječet, že nehodlá jít nahoru sama a nutně se musíme navázat na lano. Panenko skákavá.. to jsem nečekal, že z ní bude hysterka. Ještě nějakou dobu hysterčila a nadávala, než jsem kývnul, že ano, navážeme se na lano. Počkali jsme, až lidičky sejdou dolů a pak teprve jsme vyrazili my. Hůlky jsem vyměnil za cepín a lano. To samé udělala ona. Cesta na tuto část, mi připomínala cestu na Lysou horu přes Lukšinec, s jediným rozdílem, že mně pořád brzdila tahle ženská. Každý krok byl pro mně utrpením. Tahle to nepůjde dál, řekl jsem jí ať šlape dopředu. Nechtěla, ale vzápětí jsem jí řekl že tedy půjdu sám bez lana. Hned šla dopředu. Moc nadšená nebyla, ale to nebyl můj problém. Způsob jakým jsme šli, byl stejný jako před tím. Pár kroků a stop. Dalších pár kroků a zase stop. Nevěděl jsem, co mám dělat. Smát se tomu či brečet. Pak jsem jí s humorem řekl, že s takovým tempem ani zítra nedojdeme do C2… Měla na zádech batoh, své „prkno“ a na tváři žádný úsměv. Čas nám utíkal velice rychle, ale my jsme šlapali velice pomalu. Když jsme konečně vyšli na tento nejvyšší bod, čekalo nás ještě stejně dlouhé obcházení velké trhliny. To bylo nekonečné. Když byla možnost si cestu zkrátit a trhlinu přeskočit, Ksenja jednoznačně odmítla. Byli jsme pořád spolu na laně. Rezignoval jsem a jediné co jsem po ní vyžadoval, ať prostě šlape dál a co nejméně stojí. Konečně po nějaké další hodině jsme došli zpět na otevřenou prošlapanou cestu směrem nahoru. Cesta byla dobře viditelná jak se táhla výš a výš. Stačilo jen šlapat a šlapat co srdce ráčí. Odpojil jsem lano, i když ona zrovna nadšená nebyla a šel jsem tento otevřený úsek dál sám. Do konce druhé třetiny cesty bylo ještě co jít a cesta končila na další velké trhlině s menším převisem. Pro mně cesta uběhla naprosto v pohodě a velice rychle jsem byl na místě.
výstup na fixu
Bylo tam další fixní lano. Přelezl jsem tento úsek, sundal batoh, vyndal termosku s čajem a podíval se dolů. Ksenja byla o takových 500 – 600 m. níž… Páni, to zase budu čekat na ní. Uběhla hodina než konečně došla do převisu. Byl jsem unaven čekáním na slunci. Pomohl jsem jí přelézt a znova čekal až se vzpamatuje. Měli jsme za sebou teprve druhou třetinu cesty. Uff.. a čas běžel nezávisle na nás. Slunce už se pomalu klonilo k západu.
Když jsem se podíval na hodinky a výškoměr, bylo 16h. a výška 5100 m. ŠLI JSME 9 HOD. A JEŠTĚ NEJSME U KONCE!!!
rozhled
Tahle celá věc mi vadila a byl jsem v pozoru. Běžně z C1 do C2 jdou tak 6-8 h. a maximum za 10 hodin. My jsme teprve skončili druhou třetinu cesty. Vůbec se mi to nelíbilo a ta ženská mi začínala svým tempem vadit. Ale slib jít spolu je slib. A tak jsem na ní trpělivě čekal.
Když si odpočinula, řekl jsem jí, že dál půjdeme solo, ale vždy do dalších trhlin či nebezpečného místa, na ní počkám. Jen kývla a já jsem šel. Zbývalo dojít do nejvyššího místa v celé cestě od C1 do C2 a pak udělat travers směrem k C2. Moje tempo nebylo takové rychlé, ale také nebylo takové pomalé jako s ní. Když jsem došel do toho místa, otevřel se přede mnou celý výhled cesty nejen dolů, ale také k C2. Ten travers nevypadal tak špatně a odhadl jsem to na cca max. 1,5 hod. cesty k C2. Ale když jsem se otočil zpět dolů, tak o takových 500 m. níž seděla na sněhu Ksenja. Podíval jsem blíž přes kameru a ona normálně ležela na batohu a odpočívala. Naštvalo mně to, zbylo nám málo cesty, ale času do západu slunce též zbývalo málo. Představa šlapat po tmě, se mi nijak nezamlouvala. Nechal jsem svůj batoh a šel jsem dolů naproti Ksenji. Když jsem k ní došel, první na co se mně zeptala bylo, jestli mám ještě energii a sílu?? Prý už nemůže jít dál. Stál jsem a první co mně napadlo bylo, říct jí, tak proč nejde dolů… ale pochopil jsem, že sama dolů též nepůjde, a tak jsem odpověděl, že jí vezmu prkno, nějaké věci a potáhnu je za sebou. Dodal jsem, že zbylo už malé stoupání a budeme na místě. Vzal jsem jí věci a šlapal jsem zpět nahoru. Tohle malé stoupání, těch výškových 500 metrů, nám trvalo další tři hodiny. Když jsme konečně spolu došli na místo kde jsem nechal batoh, bylo už 19 hod. Na cestě jsme byli neuvěřitelných 12h. Pomalu, ale jistě se začínalo stmívat. Za necelou hodˇku měla být tma.
Ksenja s prknem
Stáli jsme na nejvyšším bodě tohoto úseku. Před námi se rozprostíral travers přes neslavně proslulou „skovorodkou“ (pánvice) a na skalách byly vidět stany. Ksenja unaveně padla na svůj batoh a řekla, že už dál nemá sílu… Podíval jsem se na ní a její výraz mluvil sám za sebe. To jsem se dostal do situace, která mně ani v nejhorším snu nenapadla. Byli jsme pod pikem Lenina a stáli jsme v místě, kde bych raději nestál- strmé svahy a lavinová pole ze všech stran. Před námi ještě byla neslavně proslulá“skovorodka“ která v 90. letech smetla cely C2 se 43 lidmi… a já jsem měl ženskou, která nemohla jít dál a dolů také ne. Podíval jsem se ještě pres kameru směrem na C2 a cestu k ní. Ta šla přes dvě velké trhliny a několik menších po cestě těsně u C2. Můj odhad - je to na cca max. 1 hod, cesty, ale s ní…. Ani jsem nechtěl vědět na kolik, ale obával jsem se, že minimálně na další tři hodiny. Čas utíkal rychle a slunce už zapadalo. Stmívalo se. Vynadal jsem v duchu sám sobě, že zrovna já jsem dostal tuhle ženskou na cestě za svým snem k vrcholu. Vrchol jsem měl na dohled, to je fakt, ale úplně jinak, než jsem chtěl. Když jsem se zeptal, zda je schopná tento úsek zvládnout sama či spolu, jen zavrtěla hlavou a dodala, že je úplně vyčerpaná. Nechápal jsem, jak mohla dělat průvodce na Elbrusu… Můj návrh, že zde postavíme stan, kritizovala stejně, jako pokračovaní v cestě dál. Pak jsem se naštval a řekl jsem jednoznačně, že zde postavíme stan a ona ať uvaří vodu na jídlo a na čaj. Šel jsem vybrat nejvhodnější místo na tom nejblbějším místě, kde jsme zrovna byli, což nebylo zrovna ideální. V tom jsem o kousek výš, spatřil rozbitý a roztrhaný stan, nějaké věci a nohu s botou, která trčela ze sněhu. Nic víc. Na náladě to zrovna dvakrát nepřidalo. Řekl jsem v duchu – odpočívej v pokoji a musel jsem najít vhodnější místo na stan.
trhliny
Rychle se stmívalo a únava o sobě dávala znát. Vzal jsem lopatu a začal jsem vykopávat plošinku pro stan. Což taky nešlo dvakrát krásně. Sníh byl dost tvrdý a práce s lopatou zhruba v 5100 m.n.m. nebylo zrovna báječná pro relaxaci. Dva kopy lopatou- odpočinek, vydechnout, nadechnout několikrát po sobě a další dvě lopaty se sněhem ven. A zase odpočinek a pořádně se několikrát nadechnou a znova lopata… tak to pokračovalo ještě nějakou dobu. To jsem vybral „parťačku“ říkal jsem si ve vzteku a nadával jsem na ní v češtině …přesto nouzová plošina byla hotová. Zapnul jsem čelovku a postavil svůj malý stan. Ona s sebou neměla ani stan. Jen spacák. Boha jeho.. Co se dá dělat? Nic! Tak jsem upravil ještě jednou stan, abychom tam vlezli my dva, upevnil jsem ho pro jistotu ledovým šroubem v jednom rohu stanu a cepínem v druhém. Vše bylo hotovo. Tma, světla čelovek a vařící se voda. Ještě, že udělala pro mně a pro sebe dostatek vody.
Zalil jsem horkou vodou instantní polévku, kaši a čaj. Po jídle jsme oba zalezli do stanu. Napsal jsem přes satelitní telefon přítelkyni co se stalo, proč nejsem v C2, proč jsem v nouzovém místě a poslal pro jistotu GPS souřadnice.
Bylo to N 39°22'22.00" E 072°51'57.30"
mrtvola
V hlavě mi proletěly události tohoto dne a myšlenka proč jsem tak skončil. Pak jsem si uvědomil, že svůj slib jsem dodržel a hodlám dodržet. Tuhle ženskou do C2 dotáhnu. Co s ní bude dál a jak se rozhodne ona, je to na ní. Ale prý zítra do C2 shora, z C3 má sejít její skupina. Nooo dobrá.. a šlo se spát. Před usnutím jsem svou peněženku a doklady radši dal do kapsy spacáku. Také jsem ještě před stanem udělal menší meditaci a poděkoval horám, že můžu zde v klidu zůstat přes noc.
Že by byla noc klidná a báječná, to nemůžu zrovna říci. Celou noc ženská běhala na záchod. Sem-tam, tam-sem. Pak kolem 3 hod. mne vzbudila, že venku začala vánice a hodně sněží. To už mi má trpělivost došla. A „bafnul“ na ní ať konečně spí. Bude ještě potřebovat sílu na přesun do C2. Navíc jsem jí vynadal, že pokud nevidí na víc než 10metrů (v noci) tak tam nemá co dělat. A otočil jsem se k ní zády. Její běhání na záchod pokračovalo až do 6hod. Pak mně znovu vzbudila, ať prý raději vyrazíme jinam než abychom zůstávali tady… Nával sněhu a větru bylo cítit po celém stanu. Vykouknul jsem ven a skoro nic jsem neviděl, jen bílou stěnu.. Viděl jsem tak maximálně na 3 metry a dál už nic. Zalezl jsem zpět do spacáku a řekl jsem, že budeme čekat až vyjde slunce a viditelnost bude o něco lepší. Ksenja se najednou začala vztekat, že se bojí dál jít a nechce tady zůstávat. Já jsem zůstal klidný, napil se čaje, dal jsem si oplatek a nabídl také jí.. Na chvíli se zklidnila. Pak jsem jí v klidu řekl, že když nás tady až doteď hora nechala, tak nás tady ještě chvíli nechá. A pokud se něco stane, tak to byla boží vůle nebo osud. Takže ať zůstane v klidu a napije se čaje. Tak jsme proleželi do 7hod. Pak jsem vyšel ven a lopatou začal odhazovat sníh od stanu, to už jsem byl definitivně vzhůru. Přece ranní rozcvička s lopatou udělá s člověkem své i v 5100 metrech. Venku byla vánice a viditelnost byla slabá, přesto svítalo a slunce se dralo ven.
C2 na dohled
Zhruba kolem 8hod. jsme sbalili své věci, stan a vyrazili na laně směrem k C2. Orientační bod žádný. Jen odhad. Šel jsem první a chtěl jsem po Ksenji aby šla též a zbytečně nestála každé dva kroky. Naštěstí, jakoby nakonec chápala celou situaci, mlčky šla dál a nezastavovala. Zhruba o hodinku později nakonec vítr protrhal mraky a vykouklo slunce. Měl jsem radost, protože jsem potřeboval vidět kde se nachází C2. Bylo ho vidět, ale velké trhliny a cestička mezi nimi byla úplně zasněžená, proste fuč, jen bílé pláně a nic. Kamkoliv jsem chtěl jít, vždy mi Ksenja řekla- tam ne. Ať jsem udělal krok kam jsem chtěl- pořád mně brzdila na laně. Už zase je to tu. Měl jsem toho plné zuby, poslal jsem ji dopředu a tečka. Šla velmi pomalu a furt stála a nebyla si jistá. Tak to pokračovalo ještě nějakou dobu. Pak mi oznámila, že má GPS, ale nemá baterky. Dal jsem jí své náhradní a čekal, co se bude dít. Měl jsem svou GPSku zapnutou, ale ukládal jsem si pouze body pro zpáteční cestu. Takže jsem jí nemohl použít pro cestu vpřed. Dalších 10min na větru mně už nebavilo a křiknul jsem ať už konečně jde. Za dalších 10min mi oznámila, že jí GPSka neukazuje cestu. Tak jsem ji poslal po česku do míst ne tak vzdálených a křiknul, ať už šlape, nebo jí potáhnu za lano.
A šla. Když už zbývalo překonat posledních cca 500 m. rovné cesty směrem k C2, najednou se zastavila. Prý tam jsou trhliny.. to mně vážně dojalo .. Nasral jsem se a mile jí sdělil, že pokud je mi známo, celou cestu od včerejška jdeme přes trhliny jako přes minové pole… takže pokud chce ještě dnes dojít do C2, tak ať laskavě šlape dál a tečka. Bylo na ní vidět jak je nejistá a nerozhodná. Nechat jí zde jsem také nechtěl a nehodlal. Ale stát na větru, to není zrovna ideální. Navíc, když jsem se podíval na kruté svahy, které byly kolem nás, plné sněhu, proletělo mi hlavou, že je to otázka času, kdy zde začnou padat laviny… Nakonec jsme se oba shodli, že když už nechce jít rovnou, tak půjdeme obloukem a budeme obcházet. Sice to nebyla ta ideální představa, ale chtěl jsem už konečně dnes dojít do C2.
Ksenja v dálce
A tak šla. Obcházet obloukem a šlapat cestu ve sněhu skoro po kolena, a ještě nevědět co je pod sněhem, není zrovna procházka růžovým sadem, ale jít se muselo. A tak jsme šli. V tichosti mezi námi a s větrem proti nám. Posledních 40 metrů, před skalami, úplně zastavila. Prý už neví, kam jít, a bojí se, že se propadne do trhliny. To už na mně bylo moc. Ukázal jsem jí na cestu v tvrdém sněhu, která byla dost viditelná, ale ona stála a nehnula se. Bože..proč.. za co.. říkal jsem sám sobě v duchu.. odpojil jsem lano a šel jsem dopředu. Něco mi říkala, řvala, ale já jsem už neposlouchal a šel jsem po tvrdém sněhu směrem k C2. Když jsem vystoupil na skálu, uvnitř jsem si oddechl a šel jsem hledat místo pro stan. Ona tam pořád stála na místě. Když jsem našel vhodné místo a shodil ze sebe batoh, ona tam pořád stála. Šel jsem zpět směrem k ní a zařval ať tam nestojí jak poleno a jde po mých stopách. Čekal jsem co udělá. Po Dlouhých 5 minutách sebou konečně hnula a šla. Otočil se jsem a šel jsem stavět stan. Když jsem postavil stan, ona konečně došla na skálu. Na pevnou půdu pod nohama. Uvařil jsem jídlo, poněvadž už bylo kolem poledne, dal jsem si čaj. Cely tábor byl prázdný. Pak jsem jí pozoroval, co bude dělat. A ona jako by ožila, hned byla veselá, omluvila se mi za včerejšek a za nadávání a šla do prvního stanu, který stál nejblíže. Pak doslova a do písmene prolezla všechny stany až nakonec v jednom zůstala. Prý jde o stan z její skupiny, která je nahoře… no „holka zlatá“.. být všechno jinak, nakopl by tě do zadku, až byses skutálela dolů…. A zalezl jsem do svého stanu abych si na chvilku odpočinul. Po oběde a menším odpočinku, jsem se rozhodl, že je na čase prozkoumat cestu směrem k C3 ve výšce 6100m.n.m. Ona byla zalezlá ve stanu.
Cesta dál a výš nebyla nijak složitá. Jen stoupání. Nic víc. Přesto ta výška o sobě dává znát každým krokem.
C2 5415 m n.m.
Došel jsem do místa, kde začíná zlom a samotný hřeben směrem na C3, což bylo kolem 5850m.n.m a otočil jsem se zpět. Cítil jsem se báječně, volně a tělo fungovalo jak má. Měl jsem radost. Došel jsem zpět do svého stanu a byl jsem rozhodnut, že zítra zrána půjdu nahoru do C3 na 6100m.n.m. přítelkyni jsem napsal SMSku, že jsem v C2 a mám se fajn.
O něco později shora došel další člen z ruské skupiny Jermačeka, Dmitrij. Prý dostal teplotu a poslali ho zpět do C2. Mezitím už byla vzhůru i Ksenja. Nabídli jsme mu čaj a povídali si co a jak. Dmitrij se nás hned zeptal, co to je za cesta, co vedla obloukem k C2… nooo.. v krátkosti jsem mu řekl o co tu šlo a ten divil se, že jsem ji vůbec tahal. Při rozhovoru, se Ksenja zeptala, zdali půjde dolu do C1 ještě dnes nebo zítra? Dmitrij odpověděl, že chtěl jít dnes, ale může v klidu jít zítra. Že se cítí o mnoho lépe, a tak prý zůstane, což byla pro Ksenju výzva- hned se pozeptala, jestli může jit zítra s ním dolů… Usmál jsem se a raději se otočil stranou.. Dmitrij chvíli též váhal, ale odpověděl, že ano, ale ona bude poslouchat a půjde vzadu na laně. Já jsem měl uvnitř radost, ale zároveň klid v duši. A tak se oni oba dohodli na zpáteční cestě dolů a já na cestě nahoru. Večer začalo zase sněžit. Což nebylo fajn ze strany matky přírody. V noci mně probudila vůně domácího pečeného chleba, bramborové kaše a smaženého řízku. Zvlášť vůně domácího chleba byla tak silná, jakoby vedle byla pekárna. V tom kdesi něco zticha bouchlo a bylo slyšet tlumený rachot. Pak v mém levém ucho jako by něco prasklo a během chvilky jsem ucítil jak mi něco teče z ucha. Bleskově jsem pochopil, že mám problém. To co vytékalo, byl hnis a rázem jsem na levé ucho skoro neslyšel. Sněžilo celou noc. S uchem to vypadalo zle a já díky tomu začínal cítit nenápadnou bolest v hlavě. Zavolal jsem své přítelkyni do česka co se stalo a že mám dvě možnosti. Buď počkat do rána a pak sejít dolů a uvidí se jak na tom s uchem budu, nebo pokračovat v cestě na vrchol. Oba jsme se shodli, že pokud zde hora stojí tisíc let, tak zde ještě bude stát i další rok.. takže raději sejdu dolů… Do rána pořád sněžilo a hnis z ucha nepřestával vytékat. Ráno vítr ustal a sněžení také. Když jsem vylezl se svého stanu, po naší cestě obloukem nebyl ani náznak. Dmitrij a Ksenja byli též vzhůru a připravovali se na cestu dolů. Oznámil jsem jim, že půjdu s nimi do C1 kvůli problému s uchem. A tak jsme se dohodli, že na laně, Ksenja bude uprostřed, a já vzadu. O něco později jsme sbalili své věci a zahájili sestup. Sotva jsme vstoupili na zasněžené pole, Ksenja hned začala naříkat, že tam, kam nás Dmitrij vede, jsou trhliny. Já jsem se jen v tichosti usmál a čekal na reakci Dmitrije… ten jen krátce odpověděl ať v klidu zůstane v C2…. A tak jsme ve třech vyrazili dolů.
O tom, že cesta dolů bývá daleko složitější a vyčerpávající, zvlášť když vše bylo zasněženo, není pohyb. To vám nepomůže ani GPSka. Než jsme všichni tři došli do bezpečného místa, kde končí trhliny, několikrát jsme se postupně propadávali do trhliny. Vytahovali jsme se navzájem, přeskakovali a šli dál. Při slaňováni prvního převisu, Ksenja, která dělá průvodce na Kavkazu, špatně uvázala jištění a málem sletěla dolů. Ještě, že zůstala viset na fixním laně.. Sem tam byla vidět menší lavina, či viditelný sesuv sněhu… Bylo toho hodně, než jsme došli dolů do C1 a pak do BC. A o tom bude film – „POD PAMÍRSKOU OBLOHOU“.
No a má cesta nahoru a ucho… Ucho se vzpamatovalo až doma v Česku, a svůj vyšlap na vrchol pik Lenina jsem odložil na příští rok. Informací o cestě mám dost, vím, co mně čeká a pokud bude vhodnější parťák, tak na ten „Lenina“ konečně vyšlapu. Hora přece nikam neuteče.
Hoj. Sasha
p.s. I když se říká, že pik Lenina je celkem lehká sedmitisícovka, přesto, tuto horu nelze podceňovat. Výška, trhliny, laviny, sesuvy půdy, ležících mrtvol či pamětních destiček je tam dost. Bohužel s každým rokem těch cedulek přibývá. Stejně tak nelze podceňovat přípravu a výbavu do hor. Dole v C1 může být krásných +20°C ale nahoře při větru, může být báječných -35°C. Za sezonu, která trvá 2 měsíce, do BC (3640m) dorazí kolem 2000 tisíc lidi ze všech koutu světe (ať už přes agentury či sami). Na samotní vrchol pika Lenina a zpět do BC dostane sotva 300.
poučení o tom kam se určitě nevydat, jako svýho času bylo v bc cca 150 stanů a amíci se do c1 nechali vyvážet na oslíkách, je jasný, že v tom velkým množství lidí ta bude hafo psychoušů, takže by si tam docent chocholoušek mohl otevřít heli ordinaci:-).
ale jo, hltal jsem to možná víc, než kdejaký napínavý výstup Huberů...možná i kvůli podobné osobní zkušenosti...ono to fakt může být víc nervy drásající, napínavý a nakonec i nebezpečnější než "hora sama"
..halucinace urcite bylo. Vyska, tlak, unava, kyslik, atd. mozna i nervy s tou holkou udela tez sve. Pak usnes a mas je. I kdyz 5400m. jeste neni takova vyska kdy by mel je mit. Pred tim nikdy nemel halucinace do 5642m. A ucho.. nevim- asi telo reklo dost. Ono jit s "partackou" ktera ti porad brzdi a narikava, take je na moral. Asi tak.
Taky jsem medicínou zasažená,a myslím, že čichový halucinace by se zánětem středního ucha souviset neměli.. s výškou možná, to by určitě dalo někde dohledat.
Přijde mi že to není zas tak dávno, kdy jsi zveřejnil článek z Blanku, kde jsi opět začínal s horami. Energie a nadšení tě opravdu neopouštějí. Tu energii ti opravdu závidím, tak ať to za rok dopadne.
Trochu off-topic: Lenin z druhé strany, jak jsme ho viděli letos v létě - na videu: http://www.youtube.com/watch?v=JmPDiVijGsk&t=10m8s
na fotce: http://pamir12.tym.cz/galerie.php?gal=4&num=16
No, pokud by se dávala horolezecká cena za trpělivost, tak jseš vhodnej kandidát!!
V roce 2000 jsem tou rozpálenou pánví prostupoval s někým podobným asi 9 hodin a měl jsem pocit že zdechnu a že huř bejt nemůže!!
Evidentně může, podruhé jsem to šel 5hod.
Škoda že jsi nezjistil kdo tam ležel pod tím sněhem,přemejšlel bych i o pohřbení v trhlině!?
Přeju hodně uspěchů příští rok!
Víc takových pravdivých článků. Tvoji cestu s cizí ženskou, bych shrnul dvěma slovy: "Děsnej Voser".
Jinak teda chození do kopce s těžkym báglem, kde je zima a hrozí lavina, mi přijde osobně jako nesmyslně trávený volno, ale díky za to že jsi to tak hezky popsal. Už jsem měl chuť to zkoušet a zase si mě krásně přesvědčil, že zůstanu u krátkých a intezivních zážitků na písku :)
Fakt si nech od nekoho opravit tu anglictinu ve filmu. Je doopravdy priserna, nejen pravopis, take kdyz to mas anglicky nemuzes pouzit m.n.m., a napriklad termin "human's destiny" je proste nesmysl. Jinak dobre cteni, preju napresrok vic stesti.
Diky Klaro. Na priste podivam podrobnej na anglistini. Puvodne bylo v cestine ale kvuli rusakum a kyrgizum predelal do anglistiny... ted na todivaji i jinde. Hoj. S.
Me se clanek libil. Hodne poucnej. Uprimne jsem furt cekal na napinavy konec s detektivni zapletkou, kdy Ksenja na sobe bude postupne ubytovavat tve svrsky a pod nimi tve spodky, hodinky, varic, v kapse bude mit spacak a pod cepici stan. :-) Nee vazne, jsi dobrej, zes to ustal psychicky, nevysrat se na ni asi chtelo poradnej moral.
Pro filmový scénář bych doporučil drobnou úpravu děje: Xena ti v C2 nejdřív ukradne pár drobností nutných k přežití (vařič, spacák, cepín...) a naštvaně odjíždí dolů na prkně. Spadne do trhliny. Zavoláš pomoc a z C3 přijde parta Rusů. V průběhu záchranné akce spadne lavina a všechny zasype. Konec pak závisí na producentovi. V hollywoodské verzi se ukáže, že jedním ze záchranců je Chris O`Donnell, hrdina filmu Vertical Limit; ten se zázračně prokope z trhliny a svou pověstnou silou vytáhne i ostatní zachránce, páč zůstali navázaní. Pak se spustí ke Xeně, která pod jeho polibkem oživne a film končí erotickou scénou Chrise a Xeny v BC. V ruské verzi se už neděje nic, opakují se záběry na laviniště bez známek života, hraje vážná hudba a místo epilogu se objeví titulek v azbuce, jehož přibližný překlad je Kam čert nemůže, tam nastrčí ženskou.
Měls s Ksenou v táboře natočit péčko! To by byl trhák a jasný vítěz příštího fesťáku v Ádru! Podle jejího osobnostního profilu nepochybuju o tom, že by do toho kvůli pár rublům šla...
Dost dobře napsaný. Vůbec jsem se od toho nemohla odtrhnout, úplná detektivka, celou dobu jsem byla zvědavá co z té snouborďačky vyleze....hele použila vůbec to prkno?
Sasha, I just returned from Nepal and read your article.
I'm very sad that you are write it about me. I left a good and kind opinion about you. In this case, your article is a lot of untruths and innuendo about who is who and who is waiting for someone pulled. Why you forgot to write about that in the morning we went out an hour later because you repackage a backpack? Why not write that you left a bunch mate on the glacier and were actually a little aware of how much more to go to the second camp? Yes, I really was slow because in addition to all the equipment in my backpack was also a snowboard, because it was hard. What we have come to the dark - it's not true. We still had time to get to the camp and it was your decision to stop, because you're probably too tired. I was very scared to stay there and I would have found power to walk, it was your decision! The real threat to spend the night there was much higher than the walk to the camp with flashlights, even if it nesessory. Why you did not write about what I was sent to go and trails the first to the second camp, maybe you were afraid to go first and fail? The fact that you could not go down the same day and threatened my ascent? Why did you forget to mention that we have also been waiting for you at least on the way down, but it was very tolerant of you and said nothing about the fact that someone is waiting for someone else and did not write nasty things in their reports about the teammates on the rope ? If you think that it would be better to go alone, for me it is at least strange, as you have often failed in the cracks on the way down, even though we left early. Maybe that's the easiest thing to blame all their failures girl than actually perform a man and say that yes, because I was sick I couldn't ascend ... You should be very ashamed of your words and that you're trying to throw mud and slander me in front of everyone, simply because of his failure!
Hi Oksana, are you really the girl the article was about? If so, note that for many folks here on this site you are almost mythical person. I believe to your real existence, as your post doesnt look like a joke. Its interesting to see the event in different perspective and nobody will probably judge where is the truth.
All in all - my personal result from the article is "never look for a mate on the rope as late as in BC."
Áno je to naozaj Oksana dievča o ktorom píše autor tohoto článku. Ja som s ňou v kontakte pretože som si prečítal jej článok na jednej ruskej stránke o horolezectve. Ja nebudem súdiť nebol som tam ale pred chvíľou mi Oksana písala že je zhrozená a je v šoku čo sa o nej píše. Celý tento článok som jej preložil do angličtiny lebo to tak chcela a potom si ho prečítala. Ak autor tohoto článku klame tak je to od neho veľmi úbohé. Ale neviem to posúdiť tak to nechám tak. Peter
Tak sem napiste clanek o oksanine verzi prubehu ty akce, verim ze by to spoustu lidi zajimalo. Jestli taha lidi na elbrus, tak tim ziska popularitu a treba i nejaky kliose.
Ja ju osobne nepoznám ale rád čítam ruské horolezecké stránky. Napísala o tej expedícii na www.risk.ru. Stačí tam kliknúť a samozrejme je dobré vedieť čítať po rusky. Článok ale nie je problém si preložiť cez prekladač. Ja som jej napísal aby vedela čo sa o nej píše. Ešte včera bola veľmi rada a dokonca si k článku pridala video ktoré tu je. Ale ja som ju upozornil že ma zle pochopila a preložil som jej tento článok do angličtiny lebo do ruštiny to išlo zle. A dnes mi napísala že je v šoku a veľmi ju to urazilo. Napokon sama to tu po anglicky napísala. Takže takto to je ale ja nesúdim nebol som tam. Inak je to veľmi pekná baba a viem aj jej celé meno a kde býva.
Presne tak. Oksana mi práve písala a poďakovala mi že len vďaka mne sa mohla dozvedieť o tomto článku. Priznám sa ja už verím jej s jedného dôvodu. Do včera mala na autora tohoto článku veľmi pozitívny názor sama to napísala aj v diskusii pod jej článkom a aj mne. Už na Sašu či ako sa volá ale názor zmenila. Pochybujem žeby kradla niekomu niečo s batohov alebo zo stanov ako sa tu píše. Neviem čo je za tým že niekto dokáže takto uraziť človeka. Takže Saša veľmi si urazil jedno mladé sympatické ruské dievča ktoré naozaj nechápe prečo si to urobil. Ešte včera sa chválila že vďaka mne videla video s tohto článku a dala si ho pod svoj článok s tým že Saša sa snáď nebude hnevať. Ja verím Oksane.
Ja po rusky čítam úplne bez problémov pretože som ešte s generácie keď sa ruština učila povinne. Vôbec neľutujem že rozumiem tomuto krásnemu jazyku lebo je ľahký a zrozumiteľný. Vďaka nemu dokážem komunikovať s mojimi priateľmi v Rusku. Neovládam ho však tak dokonale aby som ním plynule hovoril ale verím že raz to dokážem. Zatiaľ viem písať po rusky čítať a dosť veľa rozumiem.
Je a ako vidím Oksana tu práve zase niečo napísala. Saša môžeš sa hanbiť! A mimochodom už o tom vedia aj v agentúre cez ktorú Saša bol na Piku Lenina. Sú to moji priatelia tento článok si celý prečítali v anglickom preklade a tiež to nechápu. Oksana je naozaj veľmi urazená a v šoku pretože ja neklamem ona mala na Sašu veľmi dobrý názor. Prečo by inak dala do svojho článku jeho video? To samé predsa napovie nie?
If here anybody who could help me to understand all the details of this article and translate it in russian or english?. It is very important for me also to be clear in the comments I do to avoide any missunderstanding or writing wrong things, so I would kindly ask this community to help me with this. And make this issue clear as soon as it is looks already like international.
Hi Oksana, Peter just wrote that he translated you the article and you now ask for translation. So do you have the translation or not?
What is perhaps unclear from the google translation and is related to you personally:
- in "Gory Asie" yurt, Sasha chatted with a manager/cook of C1 and this guy told Sasha: "watch out Oksana, she likes to search in someone elses tents and backpacks."
- before Sasha went to bad, he placed his wallet and documents inside his sleeping bag - just for the case..
- you were occassionally hysteric before, but as soon as you reached C2, you cheered up, relaxed, apologized for yesterday and entered a tent, which was closest. Then you visited literally all the tents and finally you settled in one of them, apparently in one belonging to your group.
- absailing on descent: you wrongly tied the pro ( it is not clear what was particularly wrong - nor in orig. art.) and you nearly felt down - good luck that you were on the fix.
And also very important thing to describe very detailed the word of Sasha that I was steeling something.
especially important if I understand it right about the fact that I stole something there. How could such an idea could generally come to mind to Sasha? I work as a guide in Elbrus more then 5 years and never even hide my things in the huts, even the doors are not lockable, because we have not taken in the mountains to steal something! It is simply outrageous to even think this!
Oksana napísala že ju veľmi urazilo že autor tohoto paškvilu s nej urobil zlodejku. Ona píše že robí horského vodcu v Prielbrusí už 5 rokov a nikdy nič neukradla a nie je zlodejka. Nechápe prečo to Saša napísal a ja sa jej vôbec nečudujem že ju to urazilo. Saša hanbi sa!
Dear Ivan, in Camp 2 5400m was 2 tents of our Group Of Sergey Baranov Leadership. All this group was making a rest day in Bace Camp, during I a,cclimatize. Sergey is my friend because we work together in Elbrus but in different companies. The plan was to join to Sergey group later for summit push C1-2-3-summit. Because of my work in Elbrus I arrive in Osh 6 days later then all the members of that group, but I was in the summit of Elbrus with group from Argentina 27 of August and was acclimatise as minimum till 5000m.
Sergey told me that I can use the tents of this group but only for acclimatization, also some gas and food if I need it. There was a deal with Sergey and it was discussed in the redio conection the day before. So I do not understand what are you talking about and what I steal there... It is simply stupid to steal from friends I know so many years!
Riešim to že autor tohoto článku surovo zaútočil a ohovoril mladú babu ktorá s ním bola rada na Piku Lenina a dočkala sa takejto "odmeny". Saša píše že ho na ňu upozornil Sergej Baranov ruský horský vodca. A Oksana tu uviedla že to je jej dobrý priateľ! Tak komu by si veril? Ja po rusky rozumiem veľmi dobre tak som si prečítal ako bola Oksana veľmi rada a ďakovala mi že som jej umožnil vidieť video s tohoto článku a hneď sa tým aj pochválila v diskusii na www.risk.ru. No ale ako vidieť v horách človek môže stretnúť aj "sašov". Inak u nás na Slovensku sa hovorí že uraziť ťa môže inteligentný človek ale chrapúň nie. Oksane to vysvetlím.
"Saša píše že ho na ňu upozornil Sergej Baranov ruský horský vodca. A Oksana tu uviedla že to je jej dobrý priateľ!"
To není pravda. Sasha píše že ho na Oksanu upozornil správce/kuchař v C1, nikoliv Baranov. Tak jak to píšeš ty by znamenalo, že Baranov, takto Oksanin kamarád, pomluvil Oksanu že je zlodějka. Což z článku neplyne a asi by to byl pro Oksanu kurva šok.
Je to tak že som ho síce preložil ale nie ja ale prekladač. Neprekladá to presne. Najskôr som to skúšal v ruštine a potom v angličtine. Preložilo to tak že Oksana mi včera večer napísala že tomu ťažko rozumie. Tak to dám preložiť nejakému učiteľovi ruského jazyka nebude s tým problém. A naozaj verím jej už len s toho dôvodu že bola najskôr veľmi rada keď som jej napísal že Saša o nej píše. Bohužiaľ nerozumela v akej súvislosti.
Thank you Peter for help with the translation of key phrases that article for me. That's what I want to say first of all is that I'm very upset and offended by all those that is written above.
Certainly the question whom to trust is your business. For me, Sasha just a loser who could not even get up to the third camp, so he had nothing to write about his achievements, he decided it would be wise to write bad things about another person. This is very meanly
especially for a man who calls himself a climber. It is a shame.
- In "Gory Asie" yurt, Sasha chatted with a manager / cook of C1 and this guy told Sasha: "watch out Oksana, she likes to search in someone elses tents and backpacks."
-I do not know what manager / cook sad to Sasha in C 1, but I very much doubt that this was so, because our chef was not for this reason. I went up to Camp 1 and on the same day met with Sasha, and all the time spent in the kitchen, so the cooks could not be a reason to think bad of me, also I think those who were with us in the mountains know that we in the mountains, do not steal, it is not accepted.
- Before Sasha went to bad, he placed his wallet and documents inside his sleeping bag - just for the case ..
Maybe Sasha may judge me because he have a problems with it by himself? I have my money no one is hiding, because I could not even imagine that someone can steal something from me, I'm climb mountains not for this.
- You were occassionally hysteric before, but as soon as you reached C2, you cheered up, relaxed, apologized for yesterday and entered a tent, which was closest. Then you visited literally all the tents and finally you settled in one of them, apparently in one belonging to your group.
Tantrum apparently was Sasha, especially judging by his report. During the whole ascent, he had a hearing problem, probably because of inflammation in the ear, he periodically do not heard or understood what I told him. Although now I have the assumption that this person is just not quite mentally healthy. Arriving at Camp 2, I expected the same day to go down to make a day of rest before the summit push, but Alexander said that he had already come and gone to sleep. Despite the fact that prior to this, he said that he needed to go down, as he ends the food because he left his backpack with food in C1. I took up my snowboard and went to acclimate to Razdelnaya mt. during he stay in C1 and sleep and ride down and there are witnesses (Dima). We went down to the first camp only the next day. So because Sasha I had go without a rest day with a group of Sergey Baranov next day to the C1, C2, C3, summit attempt . And I really angry about this person that because of him I was in a risk to miss my group and lost the chance to go higher, because in the beginning there was a deal to go back as soon as it possible, but he was too tired!
If you do not believe that Sergei Baranov is my friend, think how I could then go with him to the summit? How we could work in the same mountain, like Elbrus for years and do not know each other??? In the camp 2 was totally 4 tents, three of them of Sergei Baranov and I didn't even come close to tent of another group, this is dirty lies! Especially since I had a supply of food and gas, which I picked up for myself.
Sasha did not comradely untied from the rope to 5100m, leave his partner on the glacier with crevasses, rather than to help him. And you could see it in the pictures. Even if I was so bad like he sad it shouldn't happens! We did not live him in way down or unbinds even despite the fact that Sasha moaned and complained of a headache on the way down, we wait for him a lot.
Yes, I was slow, but not that tired to not make it to camp 2 on the same day. Otherwise, consider how I was then at Camp 3, where the rise in the words of Sasha's much more complicated than in the second camp, and then another, and get to the ascent??? But he was so tired that couldn't go down the same day then we reach the C2 and it was his limit!! Spend the night on the slope was his idea with which I was not very happy, as there was a real danger!
I fell on the descent because Dima, the third member of our journey has not chosen a rope. Dima has no devises for belay, even figure 8, no even Prusik, so we can say that he threw me, but it was not critical. Sasha just stood and watched as I try to help Dima, who did not know how to tie a munter hitch, but Sasha did not even offer him his reverso.
Once again, I am very sorry to read this, because I know that i Czech Republic has a really strong climbers and such a reports like this greatly dishonors all the climbing community of this country.
I think there is misunderstanding in several issues.
- we are here two persons communicating with you: me (honza) and Peter. Both of us believe that you and Baranov are friends and that you are not a thief. Peter just red wrong the Sashas article and mixed Baranov instead of the manager/cook, but it was just misunderstanding.
Please could you explain, what happened during the absailing over the bergschrund? I understood from your article on risk.ru, that there is a 4meter fixed rope used for Dülfer absailing. Is this correct? If so, why did you play with some devices (Dülfer = with NO devices). Or did you use your own rope to absail? What exactly happened with this your rope? What does it mean to "choose" a rope? What does mean "no devices for belay, even figure 8, no even Prusik, so we can say that he threw me"? I dont understand this sentence.
Finally, I feel offended that you judge all Czech climbers according to ONE article of ONE person. Why this dishonors ALL the CZ climbing community?
I also didnt paint myself that "all Russian guides are thieves" after reading Sashas article.
Sorry but it seems to me that there is something personal between you and Sasha what is not mentioned in any of your or Sashas articles. Of course it is not a public issue, I understand.
Vďaka Honzo tvoj príspevok som poslal Oksane aby ho videla. Ja verím jej neviem si totiž vôbec predstaviť žeby horská vodkyňa vykrádala niekomu stany a batohy. Ja tomu neverím. Ale rozmýšľal som nad jednou vecou a pred chvíľou som sa Oksany na to pýtal. Nie je za tým láska? Oksana je veľmi pekná baba Saša ju možno chcel a ona jeho nie. A preto sa môže chcieť pomstiť aspoň takto. Ale to ma len tak napadlo vôbec to tak nemusí byť.
Vďaka Honzo tvoj príspevok som poslal Oksane aby ho videla. Ja verím jej neviem si totiž vôbec predstaviť žeby horská vodkyňa vykrádala niekomu stany a batohy. Ja tomu neverím. Ale rozmýšľal som nad jednou vecou a pred chvíľou som sa Oksany na to pýtal. Nie je za tým láska? Oksana je veľmi pekná baba Saša ju možno chcel a ona jeho nie. A preto sa môže chcieť pomstiť aspoň takto. Ale to ma len tak napadlo vôbec to tak nemusí byť.
- Oksana mluví o Sashovi neutrálně nebo pěkně, nic zlého zjevně netuší,
- myslela si, že je aklimatizovaná z Elbrusu, což už nebyla, a proto byla pomalá,
- nocleh v některém ze stanů Baranovovy skupiny měla údajně domluvenej,
- popis nešťastnýho slanění je zmatenej i v Sashově i v Oksanině verzi, nicméně šlo o nějaký 3 - 4 m slanění Dülferem po fixu přes okrajovku a ještě v tom nějak figurovalo děcek lano. Děcka se nějak špatně domluvila, výsledkem čehož bylo, že se Oksana proletěla. Údajně ale Dimitrij neměl slaňovátko, prusíka a o půlloďáku nikdy neslyšel a Oksana mu s tím nějak pomáhala, čili z téhle verze se mi nezdá, že by neuměla zřídit slanění/slaňovat.
Presne tak!!! Oksana hovorí o Sašovi veľmi pekne!!! Ona sa doslova tešila na to že som ju upozornil že nejaký Saša napísal článok kde je aj video ktoré veľmi rada dala pod svoj článok a pochválila sa s tým! A nejaký Saša ju to sprosto ohovára a ona nechápe prečo. Jeho prítomnosť na Piku Lenina je veľmi tešila a ešte napísala že je sympatický!!! A Saša? Ten s nej urobil zlodejku. Takto to je.
Kdyz jsem psal clanek, tak zamerne neuvadel ji prave jmeno "Oksana" ani foto ci video z ktere bylo poznat konkretni osobu. Coz myslim bylo dost fer. Prozradila se sama a jeji kamarad. To ze ji nelibi muj clanek a citi se urazena.. je to jeji vec. Napsal jsem tak jak bylo a pokud ma s tim problemy, ma proste je uvedomit a ponaucit se. Je mlada a ma pred sebou cely zivot. Mozna, je dobra holka a pruvudce ale na tom vyslapu nebyla zrovna idealni ani moralne ani fizicky. Proste kazdy obcas udela chybu z ktere pak musi ponaucit - je to zkusenost. A tu ziskavame v pubehu nekolika let..
O jeji "vlastnosti ze kontroluje" cizi veci, na ni mne upozornil v C1 jejich kolega u kterych ona byla, ktere ji znaji, a to pri svedkach! A dalsi vec... co jsem napsal, zaroven i natacel - jeji nadavky, hysteriji, "styl vyslapu", a vse ostatni co jsem napsal. A to kazdopadne nehodlam davat do filmu ci zverejnit! Proste podelil se se svou NEidealni zkusenosti, ktera muze stat kazdemu. Jsem kameraman, horolezec, instruktor a mam svuj uroven. Natacim vsude za vsech okolnosti a podminek. Nehonim se za senzaci a z komara nedelam velblouda. Zazil jsem dost dobrych a spatnych situaci.. v horach, v pousti, v tajze, v jeskyne, v stepi, na skalach.. a pokud muzu, tak jdu problemum navstric s humorem a snazim se pomoc ostatnim. A co se tyce clanku, mam z Pamiru daleko vetsi, bohatsi a veselejsi zkusenost, ktere ted rad realizuji do filmu, nez trapit se nad "Ksenou". Takze komu verit ci ne - je to vasa volba. Ten svet je vzdy rozdelen na pro a protiv... Jedni chvali, jini kritizuji. A tak zustane. Hoj. Sasha
Ešte keby si to všetko mohol dokázať Alexandr Salachov. Vieš ono sa tomu ťažko verí. Ja ti vôbec neverím a to Oksanu nepoznám osobne. Ale viem jedno. Nikto ju ešte tak neurazil a ona stále nevie prečo. Sama napísala že mala k tebe veľmi dobrý vzťah a bola rada že si tam bol. Už ale na teba názor zmenila. A prečo nenapíšeš že si jej krajan. Hanbíš sa zato?
peter dost se tu uz opakujes... vzdej to, vic uz asi nevykresas... kazdopadne pokud se podivate i na predchozi clanky od saschi tak proste neco nehraje. tak trochu to vypada na klasickou osu zla: snezka-mb-everest. Vsechno znam vsechno vim a ostatni at radsi jen obdivuji. Pak to asi dopadne tak jak pise sasha. Mozna proto vsude chodi sam. Kdo by s nim sel... Peace to all
Hej já Tě fakt nechápu. Přijde mi že jsi do týhle "kauzy" nějak moc zainteresován. Tobě Saša v minulosti něco zlého provedl? Nebo chceš jen před roštěnkou vypadat jako rytíř??
Ahoj Sašo,mě se tvoje články,ostatně i tvé vysvětlení,líbí,jestli to jde pošli mi prosím tvůj mail,chtěl jsem tě poprosit o nějakou tu zkušenost z kyrgistánu.díky R